Odvolací disciplinárny senát                                                                                1 Dso 4/2015

R O Z H O D N U T I E

	Odvolací Disciplinárny senát v zložení z predsedu JUDr. Stanislava Libanta a členov JUDr. Zoltána Ludika, JUDr. Ivana Roháča, JUDr. Ivana Syrového a JUDr. Antónie Kandravej, v disciplinárnej veci JUDr. A.   K. ,  sudkyni Okresného súdu P., o odvolaní sudkyni proti rozhodnutiu Disciplinárneho senátu zo dňa 1. júna 2015, sp. zn. 2 Ds 7/2014,  na ústnom pojednávaní dňa 6. mája 2016, takto

r o z h o d o l :

Podľa § 131 odsek 4 zákona č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, odvolanie sudkyne Okresného súdu P. JUDr. A. K. proti rozhodnutiu Disciplinárneho senátu zo dňa 
1. júna 2015, sp. zn. 2 Ds 7/2014, 

z a m i e t a.

O d ô v o d n e n i e

	Napadnutým rozhodnutím Disciplinárny senát podľa § 129 ods. 2 zákona 
č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej iba zákon o sudcoch) sudkyňu Okresného súdu P. 
JUDr. A. K. (ďalej iba sudkyňa) uznal vinnú z disciplinárneho previnenia podľa § 116 ods. 1 písm. a/ zákona o sudcoch na skutkovom základe, že:
	vo veci vedenej na Okresnom súde P. pod sp. zn. 8C/17/2008 porušila povinnosť vyplývajúcu jej z ust. § 30 ods. 4 zákona o sudcoch, keď v pridelenej veci navrhovateľky E. P. a odporkyne Mgr. O. M. nekonala, hoci bola povinná konať a to v období 
od 25. októbra 2011 do 19. novembra 2013, kedy nariadila termín pojednávania 
na 21. januára 2014, počas ktorého obdobia bola ako zákonná sudkyňa vo veci viac než dva roky absolútne nečinná. 

	Podľa § 117 ods. 1 písm. a/ zákona o sudcoch, jej uložil disciplinárne opatrenie – napomenutie.

	Proti tomuto rozhodnutiu podala sudkyňa odvolanie, ktoré prostredníctvom svojej obhajkyni zdôvodnila takto:
	Disciplinárny senát na základe vykonaných dôkazov dospel k nesprávnym skutkovým zisteniam a Rozhodnutie vychádza z nesprávneho právneho posúdenia.

	Sudkyňa bola uznaná z previnenia bez preukázania zavinenia. K zbytočným prieťahom v pridelenej veci došlo z objektívnych dôvodov. Disciplinárny senát nevzal pri rozhodovaní v danej veci do úvahy dôkazy, ktoré boli v konaní vykonané, potvrdením čoho je aj vágne odôvodnenie Rozhodnutia.

	Zodpovednosť za dlhodobé nedostatočné personálne obsadenie a mimoriadna vyťaženosť Okresného súdu P. nedôvodne a v rozpore so zákonom sa prenáša 
na sudkyňu. 

	Obranu sudkyne o vysokej pracovnej zaťaženosti v porovnaní s priemerným ročným nápadom agendy na sudcu v agendách, ktoré vybavovala, nevzal Disciplinárny senátu 
za dôvodnú. Vychádzal z dvoch rozdielnych štatistík, ktoré nezahŕňali rovnaké ukazovatele. Okrem agendy C sudkyňa vybavovala aj agendu Cb, P, Ccud, Cd, Cpr, D, Pcud, PPOm, Ps, T, U, ktoré neboli zohľadnené.
	Disciplinárny senát neprihliadal, že neprimeranú zaťaženosť Okresného súdu P. a sudkyne spôsobili veci, ktoré napadli na Okres Hlohovec, ktorý je porovnateľný s Okresom P. 
	Okresný súd P. patril a patrí k najvyťaženejším súdom v rámci Slovenskej republiky. Nízky počet sudcov a nižší počet administratívnych pracovníkov spôsoboval celkovú zaťaženosť.

	Výkonnosť sudkyne bola hodnotená ako veľmi dobrá. Sama vo funkcii podpredsedníčky a predsedníčky súdu vykonávala zároveň všetky úkony týkajúce sa správy Okresného súdu P. 

	Sudkyňa 4-krát upozorňovala bývalú predsedníčku súdu na neprimeraný počet pridelených vecí v senáte, a to v dňoch 16. 11. 2011, 01. 02. 2012, 06. 06. 2012 a dňa 
31. 01. 2013. Teda vynaložila maximálnu snahu predísť k zbytočným prieťahom v pridelených veciach. 

	Disciplinárny senát sa v napadnutom Rozhodnutí bezdôvodne odchýlil zo spôsobu rozhodovania v obdobných kauzách, ako tomu bolo vo veciach 2Ds 7/08, 2Ds 3/09, 2Ds 21/04 a 1Dso 3/14.

	Ustanovenie § 30 ods. 4 zákona o sudcoch korešponduje s právom sudcu uvedenom 
v § 34 ods. 3 zákona o sudcoch a z Rozhodnutí Disciplinárnych senátov, že v prípade, ak nie sú výkonnou mocou vytvorené potrebné personálne, aj materiálne predpoklady pre riadny výkon funkcie sudcu, nemožno voči sudcovi uplatňovať zodpovednosť za porušenie povinnosti sudcu konať v pridelených veciach plynulo, bez zbytočných prieťahov.

	Podľa Disciplinárneho návrhu sa mal m. o disciplinárnom previnení dozvedieť až dňa 24. 01. 2014 zo sťažnosti navrhovateľky, čo však podľa sudkyne nie je pravdou, nakoľko 
už 13. 09. 2013 bol zo strany Okresného súdu P. sudkyňou už ako predsedníčkou súdu zaslaný list s upozornením, že vo všetkých konaniach vznikajú zbytočné prieťahy a objektívne nemožno konať plynulo a bez prieťahov.

	Navrhujem napadnuté Rozhodnutie zrušiť a rozhodnúť tak, že disciplinárne konanie bude zastavené, pretože návrh na začatie disciplinárneho konania bol podaný oneskorene, eventuálne, bude sudkyňa podľa § 129 ods. 4 zákona o sudcoch oslobodená, pretože 
sa disciplinárneho previnenia nedopustila, alebo sa vec vráti Disciplinárnemu senátu na nové prejednanie a rozhodnutie. 
	Na odvolacom disciplinárnom konaní sudkyňa sama aj prostredníctvom svojej obhajkyne zopakovala podstatné skutočnosti z písomne zdôvodneného odvolania a predložila prehľad Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky týkajúcich sa Okresného súdu P. 
od roku 2008 do roku 2016 s hodnotami priznaných zadosťučinení. V roku 2011 bolo vydaných 10 Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky s priznanou finančnou náhradou v celkovej sume 31.300 Eur, za rok 2012 bolo vydaných 8 Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky s priznanou finančnou náhradou 15.250 Eur, za rok 2013 bolo vydaných 
19 Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky s priznanou finančnou náhradou 
53.800 Eur, za rok 2014 bolo vydaných 17 Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky s priznanou finančnou náhradou 56.050 Eur. Celkove od roku 2008 do 2016 doposiaľ bola priznaná finančná náhrada v súvislosti s vydanými Nálezmi Ústavného súdu Slovenskej republiky na Okresnom súde P. v sume 288.070,- Eur.
	Opätovne zdôraznila celkovú personálnu poddimenzovanosť Okresného súdu P. 
a od toho odvíjajúcu sa neschopnosť sudcov vybavovať veci bez prieťahov bez ich zavinenia. 

Zároveň si sudkyňa uplatnila náhradu trov právneho zastúpenia účelne vynaložených v súvislosti s disciplinárnym konaním podľa § 129 ods. 5 zákona o sudcoch. 

	Zástupca navrhovateľa k podanému odvolaniu uviedol:
	Predchádzajúce rozhodnutia Disciplinárnych senátov, v ktorých bolo rozhodované o prieťahoch v konaní sudcov sú iného charakteru ako vec sudkyne v tejto veci. Podnet navrhovateľky m. bol doručený až potom, čo predseda Krajského súdu v Trnave uznal jej sťažnosť na prieťahy v konaní za dôvodné. Odvolanie sudkyne navrhujem zamietnuť.

	Na podklade odvolania sudkyne ako oprávnenej osoby, ktoré bolo podané v lehote 
do 15 dní, kedy rozhodnutie sudkyni bolo doručené (§ 131 ods. 1 zákona o sudcoch) odvolací disciplinárny senát preskúmal dôvodnosť a zákonnosť napadnutého rozhodnutia a dospel k záveru,  že odvolanie sudkyne JUDr. A. K. nie je dôvodné.

	Disciplinárny senát v tejto veci návrh na začatie disciplinárneho konania podaným ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky riadne prejednal tým, že ho preskúmal spolu s vyjadreniami sudkyne k nemu, zadovážil si dostatočný objem dôkazov pre rozhodnutie 
vo veci vrátane obsahu súdnych spisov 8C/17/2008 a 11Cd/1/20011 Okresného súdu P.
	
Na podklade procesne korektného postupu v zmysle zákona o sudcoch, dospel Disciplinárny senát k správnym skutkovým záverom, že sudkyňa od 25. októbra 2011 
do 19. novembra 2013 vo veci jej pridelenej pod sp. zn. 8C/17/2008 na Okresnom súde P. nevykonala žiadny úkon, o čom svedčia č. l. 96 až 104 predmetného spisu. 

	Odvolací disciplinárny senát dodáva, že dňa 20. júna 2012 (č. l. 98) bola do veci doručená žiadosť adresovaná priamo sudkyni, v ktorej právny zástupca JUDr. Ľ. H. žiadal o určenie termínu pojednávania a rozhodnutie vo veci samej.
Sudkyňa na žiadosť vôbec nereagovala a na otázku predsedu senátu na odvolacom disciplinárnom konaní svoju nečinnosť zdôvodnila tým, že takýchto žiadostí bolo viac a vybavovala ich postupne. 

	Zároveň na sudkyňu bola podaná sťažnosť dňa 29. októbra 2013 (Spr 592/13) predsedovi Krajského súdu v Trnave, ktorý požiadal sudkyňu dňa 13. novembra 2013 
o vyjadrenie k obsahu sťažnosti a po preskúmaní veci uznal sťažnosť navrhovateľky E. P. 
na prieťahy v konaní dňa 20. decembra 2013 za opodstatnenú. 

	Opierajúc sa o tieto fakty Odvolací disciplinárny senát nad rámec dôvodov napadnutého rozhodnutia zdôrazňuje fakt, že sudkyňa napriek žiadosti právneho zástupcu 
a informácie získanej od predsedu Krajského súdu v Trnave o vybavení sťažnosti v jej veci adekvátne nereagovala, prednostne vec nerozhodla a určila termín pojednávania až na deň 
21. januára 2014. Aj tento organizačný postup sudkyne svedčí o jej laxnom prístupe k vybavovanej veci a o jej zodpovednosti za prieťahy v konaní v tejto veci. 

	Odvolací disciplinárny senát preto nemá pochybnosti o tom, že Disciplinárny senát v prvom stupni správne rozhodol o vine sudkyne, a táto je konštatovaná v skutkovej vete napadnutého rozhodnutia. Zároveň dodáva, že sudkyňa samotná mohla sama ovplyvniť stav vybavovanej agendy vo svojom senáte, pretože od 01. apríla 2010 sa podieľala na výkone  justičnej správy Okresného súdu P. vo funkcii podpredsedníčky a od 01. júna 2013 
vo funkcii predsedníčky tohto súdu, ktorú vykonáva dosiaľ.

	Z pohľadu právneho, konaním disciplinárne stíhanej sudkyne došlo k porušeniu základnej povinnosti sudcu uvedenej v ust. § 30 ods. 4 veta prvá zákona o sudcoch, keď 
vo veci nekonala plynulo a bez zjavne zbytočných prieťahov. Za takéto previnenie Disciplinárny senát uložil v súlade so zákonom menovanej sudkyni disciplinárne opatrenie v zmysle § 117 ods. 1 písm. a/ zákona o sudcoch, berúc do úvahy podiel zavinenia sudkyne 
na danej veci, jej osobné referencie, skutočnosť, že doposiaľ disciplinárne postihnutá nebola a jej odborné a osobnostné kvality ju predurčili k vykonávaniu funkcie predsedníčky Okresného súdu P.

	Nemožno ani nevnímať obsahy v podaniach sudkyne vo funkcii predsedníčky súdu, ktoré tvoria prílohu jej vyjadrenia k disciplinárnemu návrhu, z ktorých  vyplýva na jednej strane pocit zodpovednosti za činnosť Okresného súdu P., ale zároveň aj bezmocnosť 
pri vybavovaní agendy na tamojšom súde a urgentné žiadosti o definitívne vyriešenie personálneho stavu tak, aby zodpovedal objemu vybavovanej agendy.

Avšak pre účastníka konania v konkrétnej veci, odhliadnuc od zákonného stavu,  predstaviteľom súdnej moci je nielen súd, ale najmä sudca alebo senát, ktorý priamo túto moc realizuje. A pokiaľ samotný sudca, napriek personálnemu stavu v pomere k objemu vybavovanej agendy na súde, na ktorom pracuje, zapríčinenému od neho nezávislými skutočnosťami, vo svojom senáte prispieva svojou nečinnosťou na zhoršení takéhoto stavu 
a na vzniku nedôvodných prieťahov, musí niesť za takýto podiel viny svoju zodpovednosť.

	Pokiaľ sa týka odvolacích námietok súvisiacich s premlčaním šesťmesačnej lehoty oprávňujúcej navrhovateľa na podanie disciplinárneho návrhu, Odvolací disciplinárny senát v plnom rozsahu poukazuje na dôvody napadnutého rozhodnutia v tomto smere, s ktorými 
sa stotožňuje a dodáva, že žiadny analytický materiál o stave vybavovanej agendy 
na Okresnom súde P., ktorý predkladala sudkyňa ako predsedníčka súdu Ministerstvu spravodlivosti Slovenskej republiky, nemôže byť považovaný za taký, na podklade ktorého 
by mal byť m. dostatočne informovaný o prieťahoch v konaní v konkrétnej veci 8C/17/2008 Okresného súdu P. 
Teda od doručenia tohto materiálu na M. nebolo možné počítať šesťmesačnú subjektívnu lehotu v zmysle § 120 ods. 7 zákona o sudcoch. 

	V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že disciplinárnu právomoc v zmysle § 120 ods. 2 písm. a/ zákona o sudcoch má minister spravodlivosti a nie ministerstvo, preto 
až oboznámením samotného ministra s obsahom podanej sťažnosti zo dňa 24. januára 2014 začala plynúť subjektívna premlčacia lehota.

	Odvolací disciplinárny senát považuje za potrebné v tejto veci záverom poznamenať, že na prieťahoch v konaní vo veci, ktorá je predmetom tohto disciplinárneho konania, okrem samotnej sudkyne je spoluzodpovedné aj Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky, ktoré svojimi zákonodarnými návrhmi sa podieľalo (od vzniku Okresného súdu P. 
dňa 01. januára 1997 a po zrušení a znovuobnovení od dňa 01. januára 2008) na personálnom stave sudcov a tým i zodpovedajúceho administratívneho aparátu.
Konal tak aj napriek tomu, že Okresný súd P. vykonával jurisdikciu 
do 30. apríla 2013 v územnom obvode dvoch okresov – P. a Hlohovec. 

Vytvorenie Okresného súdu P., jeho zánik, znovuobnovenie a zmena rozsahu jeho agendy boli výrazným zásahom do činnosti tohto súdu, plynulosti vybavovania 
agendy i stability obsadenia sudcami a zodpovedajúcim administratívnym aparátom, 
a to bez zavinenia sudcov či vedenia súdu.
	Iba z inkriminovaného obdobia za roky 2011 a 2013 malo byť vydaných 37 Nálezov Ústavného súdu Slovenskej republiky týkajúcich sa rozhodnutí Okresného súdu P. a priznaná finančná náhrada za toto obdobie v sume 100.350,- Eur. 
Teda taká hodnota finančných prostriedkov, ktoré mohli byť investované do navýšenia počtu sudcov a administratívy a bezprieťahového vybavovania súdnej agendy Okresného súdu P.

Poukazom na tieto dôvody bolo vo veci rozhodnuté tak, ako je to uvedené vo výroku tohto rozhodnutia.

P o u č e n i e :   Proti tomuto rozhodnutiu nie je prípustný riadny opravný prostriedok.

V Bratislave 06. mája 2016

JUDr. Stanislav  L i b a n t ,  v. r.
predseda Odvolacieho disciplinárneho senátu

Za správnosť vyhotovenia: Dagmar Malinková